Jeg ble født ealdorman.
Uhtred, velkommen til den kristne verden!
Rette arving til Bebbanburg.
Har du ravsteinen?
Våre forfedre tok landet. Du skal dø for det om så det gjelder.
Jeg var 12 år da jeg dro i krig første gang. Jeg så at far min døde.
Onkelen min tok landet og underkastet seg danene.
Mitt råd til deg er at du aldri setter deg opp mot Ubba.
Stjålet av danene sammen med jenta Brida -
- ble jeg først trell og så sønn til Ragnar jarl. De var familien min:
Unge Ragnar min bror. Brida min utkårede.
Skjebnen gjorde meg til dane, men så kom sviket.
Jeg akter ikke å la dem ta fra meg alt.
Bebbanburg er mitt!
Skjebnen styrer alt.
Mot skogen!
Dra til høyre! Det er ei kløft bak den åskammen!
Det må være hovavtrykk her!
Det må da være hovavtrykk etter dem!
Hent flere karer og finn ham.
Dra helt til Mercia om dere må, men finn ham og ta ham av dage!
- Han så ut som far min. - Nå vet han at du lever.
Jeg skal drepe ham og ta tilbake det som tilhører meg.
Han har en hær. Den eneste du har, er meg.
Nei, vi har Ubba.
Vi forteller ham hva som skjedde. Med hans hjelp tar vi tilbake Bebbanburg.
- Er det så enkelt? - Ja!
Ja...
Brida.
Brida... Syng en sang for meg.
- Jeg er ikke skalden din. - Sant nok, du skremmer vel fuglene.
- Hva er det? - Det smaker noe av lufta.
Død.
Hvem har plyndret landsbyen?
- Jeg kan ikke røre meg. - Ryggen din er brukket.
- Hvem har gjort dette? - Det vet du. Det var danene.
Hvorfor skulle de angripe landsbyen som forsynte dem med mat?
Hevn. Men daner trenger ingen unnskyldning for å drepe folk.
Hevn? For hva da?
Svar, så skal du få dø.
Et opprør lenger nord.
En angelsaksisk trell drepte herren sin under en bryllupsfest.
Hva het trellen?
- Du snakker pent til dane å være. - Hva het han?
Uhtred.
La meg dø!
La meg...
- Si det. - Hva da?
- Det du tenker. - Jeg tenker at du har møkk mellom øra.
- Takk. - Vi burde aldri dratt til Bebbanburg.
De burde fått leve i villfarelsen om at du var død!
Nei, du tar feil. Jeg vil at de skal vite at jeg er i live.
De må vite at jeg er i live, for de har det som er mitt.
Det føles godt.
Det synes ei bikkje som pisser mot et tre også.
- Skal jeg bjeffe? - Vi burde dratt sørover, til Ubba.
- Og fortalt hvordan Ragnar døde. - Vi gjør det nå.
Nå går ryktet om en trell som drepte herren sin!
- Ubba vet at Ragnar var far min. - Han vet ingenting om deg!
Han tror den historien han hører først, og så dreper han deg.
Hvis du kunne skrive, kunne du skrevet til ham.
Hvis han kunne lese.
Vi har ikke lenger noe valg. Vi må til Ubba og håpe at han tror deg.
Takk.
- Pater Beocca. - Pater.
Segwall. Vi sees i kongens sal.
Herre?
Herre Alfred, det er pater Beocca.
Kongen har kalt inn til råd.
Se ikke på meg, pater. Jeg er lastefull. Forferdelig lastefull.
- Vi synder alle, herre. - Jeg burde aldri giftet meg.
Han frister oss. Og når vi svikter, sender han danene som straff.
Jeg burde aldri giftet meg. Jeg burde gått i kloster.
Gud ville fått en god tjener i deg, men han har andre planer.
Hvis bror din dør, går makten til deg.
Måtte Gud fri oss fra den skjebnen. Hva slags konge blir jeg?
Guds konge, herre.
Du blir velsignet og valgt av Den hellige far i Roma. Du blir Guds konge.
- Jeg så piken. - Forvis henne.
- Nei, ta henne inn i husholdningen din. - Aldri!
Du står imot henne, og Herren får se at du er sterk.
Så takker du ham for fristelsen og priser ham for at du sto imot.
Uansett, jeg har fått bud om noe som du bør fortelle rådet om.
- Hva da? - Et engelsk opprør i nord.
Det ble slått ned. Men han som sto bak, var Uhtred av Bebbanburg.
Han ble tatt av danene som barn.
Et gudfryktig barn. Hjertet hans er fortsatt engelsk.
- Lever han? - Jeg tror det.
Det påstås at han drepte herren sin og 40 mann.
Han kjenner dem og språket deres. Vi kan dra nytte av ham.
Hvorfor drepte han herren sin? For penger? For moro skyld?
- For England! - Hvordan vet vi det?
Han er vel bare enda en hedning med ivrig sverdarm.
- Jeg kjenner ham. - Nei, du kjente ham som barn.
- Jeg kan sende bud om... - Han er bare et skrømt.
Blir han kjøtt og blod, kan vi snakke om det.
Men troen min forbeholder jeg Gud alene.
Du har kanskje rett når det gjelder denne piken.
Sett henne i tjeneste i husholdningen min. Og be for meg.
Som alltid, herre.
- Hvorfor skulle de ellers komme? - Jeg ser ingen annen grunn.
Alfred.
Kong Edmund av Øst-Anglia ber om hjelp.
Et angrep av Ubba jarl var nær forestående for to dager siden.
En lang marsj for å møte danene på deres premisser er ikke ønskelig.
- Jeg tror jeg skal avslå. - Ubba, det er...
Danen som kong Edmund har gitt forsyninger?
I håp om at Ubba skulle la Øst-Anglia være i fred på vei mot Wessex.
- Edmund fortjener ikke svar. - For strengt, unge Odda.
Jeg tror Edmund ville omvende danene med nestekjærlighet.
- Det er da rosverdig? - Hvis det var hensikten, ja.
Edmund er gudfryktig og ingen usling.
Uten et mirakel vil danene snart besitte Øst-Anglia.
Vi skal alle be for en slikt mirakel.
Men han får ikke én mann fra Wessex. Er vi samtykte?
Da må vi erkjenne at vi står alene. Det siste kongeriket i England.
Snart skal menn fra Wessex møte hedningene.
Vi må be, og vi må forberede oss.
Odda, vi må holde skarpt øye med Mercia, Lundene og Øst-Anglia.
Alle smier i alle byer må gå natt og dag. Vi trenger alt jern vi kan få.
Men fremfor alt trenger jeg menn.
Sterke krigsmenn som er villige til å dø.
For det er det som må til for å berge oss:
Menns blod.
Ravn sa: "Sett deg aldri opp mot Ubba."
Nå har visst Øst-Anglia gjort nettopp det.
Vi burde holde oss unna og fyre opp vårt eget bål.
Ubba er uforutsigelig. Han lystrer bare gudene.
Ja, han lytter bare til seidmannen sin. Og han er sprø.
- Hvordan skal du gå fram til ham? - Som en mann.
Det må gjøres.
Ja, det må det. Men vi må sikre livet ditt.
- Hvordan da? - Det vet jeg ikke.
Vi burde ligge sammen i natt.
Vi burde det; det står skrevet.
At vi skal ligge sammen?
Det er skjebnen vår å ligge sammen.
I natt.
- Jeg nyter tanken på det. - Det er alt du kommer til å nyte!
- Hold opp! - Hva er det?
Jeg har det!
Vi tar et gissel! Et som kan borge for livet ditt.
- Hvem da? - Jeg vet ikke.
En han ikke klarer seg uten.
Storri. Seidmannen hans.
Hvem er denne kvinnen? Hvorfor ligger hun ikke på rygg?
Ikke at det er din sak, men hun skal til Storri.
- En angelsaksisk hore fra Ubba. - Jeg har sett deg før.
Jeg tjente Ragnar jarl. Nå tjener jeg Ubba.
Du får sikkert se meg igjen, gutt!
- Er Storri i kirka? - I klosteret og passer kong Edmund.
Og dreper prestene hans!
- Hallo? - Gå ut, eller det blir din død.
- Ubba har gitt meg kirken. - Storri, jeg har en gave til deg.
- Hun er fra Ubba jarl. - En kvinne?
Jeg har ikke bruk for noen kvinne.
Hun er seidkone, og han har bestemt at hun må dø.
Hengepupper og dårlig ånde, men det vanker belønning:
- Hodets vekt i sølv! - En seidkone?
- Fjes som en ulvinne. Biter hun? - Ja, hun biter.
Jeg skal gjøre som Ubba byr meg, og hun skal dø. Sakte.
Du tilhører meg nå. Og du skal dø sakte om ikke du gjør som jeg sier.
På beina! Vi skal gå oss en tur, og du skal holde kjeft.
Dette er bare dumt. Ubba kommer og finner meg.
- Og han er her snart. - Da venter jeg på ham her.
Jeg venter på Ubba her.
Da blir det bare oss to.
Hvor er Storri? Han skulle være her.
Edmund?
Edmund! Edm...
Skaff oss litt øl. Triste kong Edmund av Øst-Anglia.
Du har fått tenke på forslaget mitt i hele natt. Hva sier du?
Er du død eller ei?
Håper han er død. Vi lar altfor mange leve.
Du bestemmer ingenting. Gud avgjør hvem som får leve.
Guden din har visst forlatt deg.
Har han det, så er det fordi det er hans vilje.
Løft ham ned, men forsiktig. Og skaff øl til Guthrum jarl.
Hvorfor lar vi dem leve? Drep dem alle, bortsett fra de unge kvinnene.
- Og hvem skal dyrke marka? - Gamle og gravide kvinner.
Legg ham der. Og gi mannen litt øl.
Ubba jarl...
- Får jeg tale fritt? - Jeg kjenner deg.
Jeg vil fortelle deg hvordan far min døde.
Du er Ragnars trell, og du drepte ham!
Jeg vet ikke hva du har hørt, men det var daner som drepte ham.
Høvedsmannen Kjartan og hans sønn Sven førte an i angrepet.
- Ser du ikke at en konge gjester oss? - Han ble drept av daner!
- Stille! Og vent. - Drep ham.
Ikke et ord til. Sperr porten.
Guthrum har rett. En konge gjester oss, så ikke avbryt!
Jeg vil så gjerne vite hvem det der er.
- Blikket hans følger meg. - Og meg.
Hvem er...?
Den halvnakne avbildningen der.
Hvem er det?
St. Sebastian. En romersk soldat som fant Gud.
Hvor fant han ham?
Han fant ham i hjertet sitt!
- Skal jeg fortelle deg historien? - Jeg har god tid.
Keiseren fikk vite det og bød ham fornekte Gud.
Han nektet. Keiseren befalte at han skulle skytes full av piler.
Og likevel overlevde han.
- Overlevde han? - Ja, det gjorde han.
- Gud berget St. Sebastian. - Hvor lenge fikk han leve?
Dessverre ble han så slått i hjel med klubbe.
- Døde han? - Han dro til himmelen og fikk evig liv.
- Jeg har hørt om "himmelen". - Hva er det?
De kristnes Valhall. Uten slåssing, fest og damer.
Himmelen er himmelen! Ikke noe hedensk!
Nok om det. Jeg har vurdert forslaget ditt.
Jeg beholder Øst-Anglia, slik du foreslo.
Jeg skal gi dere fritt leide. Dere skal få hester, mat, penger og gisler.
Jeg skal gjøre alt du krever av meg.
Men bare hvis du, herre Ubba, -
- og alle dine menn, underkaster dere Gud.
Det er kravet mitt. Du må la deg døpe.
Du må stå i ei tønne med vann. Så heller de mer vann over deg.
- Vil de vaske meg? - De synes du lukter vondt.
Det lutrer deg for synd. Det fins bare én gud, og jeg krever at du tjener ham!
- Hvorfor må jeg tjene ham? - Gud er allmektig.
Da får han bevise det!
Enig. Bevis for meg at din gud er stor.
Bevis? Se bare her! Gud berget St. Sebastian!
Men han døde. Vil guden din beskytte deg mot mine piler?
- Det burde han. - Ja, hvis det er Guds vilje!
Vi kan jo prøve.
Vi skal skyte piler mot deg. Og hvis du overlever...
Da skal vi la oss vaske.
- Til og med Guthrum. - Hvorfor ikke?
Ja vel.
Jeg fortsetter som konge.
Men vi kan godt sløyfe dåpen. Vaskingen.
- Jeg trekker anmodningen min. - Du påstår jo at Gud er allmektig.
Jeg vil at du skal bevise det.
Ta av ham klærne. Bueskyttere...
Vent!
Fortell meg sannheten: Er du redd?
Gud er stor!
Det får vi nå se på.
Skyt.
Skyt!
De er mine karer. De skyter bare når jeg sier det.
Skyt.
Vil du slås i hjel med klubbe nå, eller greier det seg med pilene?
Du har reist langt for å fortelle meg at det var daner som drepte Ragnar.
Det var Kjartan og Sven, herre. Og andre.
- Hvorfor er jeg ellers her? - For å spionere. Og lyve.
Nei, herre.
- For å drepe meg? - Nei, herre.
Har du latt deg vaske?
- Odin er min gud. - Men har du latt deg vaske?
Ja, herre.
Hvordan føltes det? Denne vaskingen?
Det var kaldt, herre.
- Ikke noe annet? - Jeg var et barn. Nå er jeg dane.
Dane, ja!
Nå får vi se...
Om Odin beskytter deg mot pilene.
Jeg liker denne leken. Ta av ham klærne.
Kom ikke nærmere! Jeg har et gissel! Jeg har Storri!
- Stans! - Hvis jeg dør, så dør seidmannen din!
Da står du uten rådgiver. Jeg har bevis! Runene hans.
- Du skal få ham tilbake. - Halshugg ham!
- Stille, Guthrum! - Be dem åpne porten.
Storri går fri når jeg er trygg.
- Jeg slipper deg ikke ut herfra. - Da dør seidmannen din!
Be dem åpne porten.
En dag skal jeg drepe deg.
Spør Storri først.
Og det er sant, det jeg sier om Ragnar.
Sånn går det når vi lar for mange av dem leve.
Flott, mer ved.
Du lever! Det var godt.
- Hørte han på deg? - Nei. Han trodde ikke et eneste ord.
- Hva sa han? - At han skal drepe meg.
- Ikke noe mer? - Hvor er Storri?
Hva sa han?
- Han er naken. - Det var nødvendig.
- Han har en kvist oppi rumpa! - Det er derfor han er naken.
Uhtred!
Uhtred, han må da ha sagt noe.
Han tror på løgnen.
Han tror at jeg gjorde det av med Ragnar.
Det er ikke noe mer å gjøre.
- Vi må komme oss vekk herfra. - Og dra hvor da?
Hvor som helst, bare vekk herfra.
- Vi drar til unge Ragnar. - Han er i Irland.
- Da drar vi til Irland. - Skal vi seile dit med daner?
- Vi venter til han kommer tilbake. - Enn om han aldri kommer tilbake?
Se det i øynene: Vi er fortapt.
- Det er en grunn til at vi lever... - Brida, vi er ikke lenger daner.
Hvor mye for arbeidet ditt? Et langsverd?
- Fortell meg hva du trenger. - Et brukssverd som skal vare et liv.
Og hva er du? Angelsakser eller dane?
Fra Northumbria.
Det tar tid å smi henne bra. Og det betyr at hun blir dyr.
Blir hun bra, betaler jeg med sølv. Hvor mye?
- Ti mynter. Halvparten først. - Seks.
- Åtte, og hun blir mitt beste. - Ellers blir du hennes første.
Jeg vil at denne steinen skal sitte i hjaltet.
Det lar seg gjøre.
Ikke selg den eller mist den.
- Øl, herre. - Du står for nær.
Bare litt, så jeg orker denne vellingen.
Du står for nær. Det er kjøttsuppe, ikke velling.
- Er det det? - Jeg tror det, i hvert fall.
Du burde takke Gud for at den hjelper mot plagene dine.
Og jeg spiser gjerne det samme som du.
Pater Beocca, spis med oss. Hvis du våger.
- Jeg har spist. - Heldig for deg.
Dårlig nytt om Ethelwold, nevøen din. Han er full og sover i slottshagen.
- Skal jeg ta ham med til kongen? - Måtte Gud slå ham til jorda.
- Hva er det? - På beina!
- Vent! - Kom, kongen vil snakke med deg.
Full? Igjen?
Synes du dette sømmer seg? Ut, la oss være alene.
- Sømmer det seg? - Jeg er blitt mishandlet!
Du så det selv! Jeg krever at denne branden blir straffet!
- Ethelwold, du skuffer meg. - Tør jeg spørre hvorfor?
Det at du trenger å spørre, sier far din alt.
- Hva da? - At du er uegnet som tronarving.
- Da skal jeg forandre meg. - Det bør du.
- Jeg skal det. - Alt jeg ber om, er at du blir en mann.
I dag.
I dag, det lover jeg deg.
Får jeg gå?
Mine herrer...
Jeg er ikke så sikker på at han er min.
Hvis mor hans ikke var død, ville jeg halshugget henne for ekteskapsbrudd.
Hvis jeg faller i slagene som kommer, så må han ikke bli konge.
- Vil du at Alfred skal arve? - Ja.
Selv om han har sine kroppslige plager?
Sykdommen hindrer ham ikke. Han er sterk.
Alfred skal arve meg. Han vet det.
Og når den tiden kommer, min venn Odda, -
- må du styre witan-rådet i den retningen.
Ja, herre.
Det er gjort. Nå skulle det være trygt.
Hva sa Storri, siden du kneblet ham og...?
- Han galdret meg. - Hva sa han, da?
Det er ikke så viktig. Jeg svarte med den kvisten.
- Hva gjør du? - Du vet hva jeg gjør.
- Jeg fjerner galderen med et kyss. - Jeg vil ikke det.
Hvis du vil tilbake til danene, så bare dra og finn en ny herre.
Det er meg de vil ta av dage.
Du sutrer som et barn og tenker med rumpa.
Jeg sitter på rumpa.
Da er rumpa di lurere enn deg. Den kan gjøre to ting på én gang.
Du har ei skarp tunge, kvinnfolk!
- Få se en gang til. - Nei.
Du har rett:
Vi kan ikke dra til unge Ragnar.
Men vi bør vente til han finner oss. Det gjør han.
Og da vil han ønske å få vite sannheten.
Fram til da holder vi oss i live og fordriver tida.
Med hva da?
Har gitt henne litt skjønnhet, men hun er et redskap. Verken mer eller mindre.
Hun er akkurat slik jeg hadde håpt.
- Sa vi ti? - Åtte.
Hun er verd ti.
- Takk. - Selv takk.
Det har vært menn her og spurt om deg og kvinnen din.
- Daner eller angelsaksere? - Begge deler. Minst fem stykker.
La henne synge.
- Vi må dra. De leter etter oss. - Fra Ubba?
Vet ikke. Det er både angelsaksere og daner som leter etter oss.
Kom deg til hestene. Løp!
Unna vei!
Brida, hestene er der borte.
Der kommer det en til! Vi må vekk!
Brida, døra!
Vent.
Vent, vent...
Nå!
Du har rett. Vi bør komme oss vekk herfra.
Uansett hvem det var som sendte dem, så kommer det flere.
Jeg kan ikke vende hjem uten hjelp.
Uhtred, du må slå fra deg Bebbanburg.
Nei! Jeg nekter å svinne hen.
Kjartan og onkelen min må betale, og jeg skal ha tilbake landet mitt.
Hvordan da? Hvem skal hjelpe deg?
- Vi har jo bare hverandre. - Engelskmennene.
- Danene hater oss. - Det finnes ikke noe England lenger.
Det finnes et sted lenger sør: Wessex.
- De dreper deg som dane. - Ubba dreper meg som engelskmann.
Sammen med kong Ethelred kan vi klare alt.
Hva sier du?
Blir du med meg?
Hvorfor glaner de sånn?
De synes du er pen.
Eller så har de aldri sett en dane på nært hold før. Men det får de snart.
- Vi har ærend hos kong Ethelred. - Dra hjem!
Vi har ærend hos kongen, sa jeg.
- Forstår du ikke engelsk? - Er det det du snakker?
Du høres ut som en dane.
Hvorfor kler du deg som kriger, når du er bonde?
Bonde, sier du? Denne bonden banker deg når som helst.
Vi kommer i fred. Hva gjør du, Uhtred?
Blir det til første blodsdråpe eller til døden?
Jeg kløyver skallen din, så det ene kommer etter det andre.
Uhtred?
- Pater Beocca! - Du store min!
- Kjenner du denne stymperen? - Ja!
Uhtred, du er fullvoksen!
Og du er gammel!
Det er jeg! Du er en mann!
- Han sier han har ærend hos kongen. - Det må nok heller bli Alfred.
- Går du god for ham? - Ja, det gjør jeg.
Gud har sendt deg! Du har blitt en mann!
Pater, dette er Brida. Min beste venn.
- En kvinne? - Ja.
Ja, det er jeg.
Jeg har pupper.
Akkurat!
Ta dere av hestene! Jeg gir beskjed til Alfred.
- Få våpnene deres. - Hvorfor ikke kongen?
Kongen er travelt opptatt. Men du kommer til å like Alfred.
Kom!
Liker du den?
Ja.
Nydelig.
- Det er så stille her. - Fredfullt.
Romerne bygde slottshagen nettopp for det formålet: ro.
- Er du Alfred? - Det er jeg.
- Herre. - Og du er Uhtred.
Jeg hører at du er en stor kriger.
Jeg er ikke blitt satt på prøve ennå. Og jeg har hatt hell.
Det er godt å ha hell. Det påstår krigerne mine.
Jeg har ikke helt skjønt teologien bak hell.
Kan man ha hell hvis Gud styrer alt?
Hvis Gud er med deg, så er du heldig.
Ja, det har du rett i.
Enkelt sagt, men du har rett. Kom inn, så snakker vi sammen.
Her inne tilbringer jeg mye tid. Kan du lese, Uhtred?
Beocca underviste meg. Jeg var ingen flittig elev.
- Det er mye annet som er verdt å vite. - Det har du rett i.
Men skriften er mektig. Hvis ingenting er skrevet om en mann, blir han glemt.
- Husker noen Ragnar jarl nå lenger? - Kjenner du til Ragnar?
Pater Beocca har fortalt meg mye om deg.
Han sa at du var fange. Ragnar jarls trell, stemmer det?
Ragnar var som en far for meg.
Jeg skattet ham.
I Eoferwic sier de at du drepte ham.
De lyver!
Ka-jartan, er det slik det uttales?
- Kjartan? - Han har nytt godt av at Ragnar er død.
Han har tatt hans plass og er Kjartan jarl nå. Han eier skip.
- Står det skrevet der? - Alt jeg vet, står skrevet ned.
Kjartan vil drepe deg, så ikke Ragnars sønn får høre en annen historie.
- Han vil ikke at sannheten skal ut. - Og høvdingen, Ubba...
Han har dratt nordover igjen, men sendt menn til Mercia som spør etter deg.
Men han vil deg neppe vel.
- Hvordan får du vite alt dette? - Jeg har øyne og ører overalt.
En dag håper jeg at alle kongerikene skal bli til ett.
Forent under én gud.
Og én konge?
Hvis alle er samtykte, ja.
Alt som er igjen av England, er Wessex.
Englands tilblivelse...
Tanken om ett forent kongerike som heter England...
Må begynne her.
- Det fins ikke noe annet sted. - Hvor lenge klarer Wessex seg?
Wessex' skjebne skal avgjøres av engelskmenn.
Bare hvis de slår seg sammen og berger Wessex, kan vi få et England.
Bare om vi berger Wessex, kan vi få et Northumbria.
Et Bebbanburg.
- Og hvis Wessex ikke kan berges? - Da blir det ingenting igjen av oss.
Bønn.
Og en smule ubehag.
Kort sagt:
Danene samler en stor hær. De har allerede samlet den.
- Hvor? - De går fra Lundene til Readingum.
- De slår leir nå. - Hvem er hærføreren?
- Guthrum jarl er hærfører. - Ham kjenner jeg.
Vi trenger alle fortrinn vi kan få.
Pater Beocca tror at du, Uhtred av Bebbanburg, er et fortrinn.
Selv tror jeg at du bare er her for å skjule deg. Berge skinnet ditt.
Når jeg ser på deg, ser jeg en dane.
Jeg ser Uhtred av ingensteds som bare bryr seg om seg selv.
Nå går jeg til bønn. Blir du med meg?
- Ha meg unnskyldt. - Oss begge to.
Selvsagt. Det var som ventet.
Pater Beocca. Sørg for at gjestene får forfriskninger.
De får være i Winchester, men de er ditt ansvar.
Ja, herre.
- Du burde blitt med ham. - Han tror vi er hedninger.
Han tror at danene har overgitt dere.
Bare Ubba. Det finnes andre herrer.
De fleste lystrer Ubba, så jo, dere er overgitt!
- Du vet visst alt om danene, du. - Kom, jeg skal vise dere noe.
- Skjøtene til Bebbanburg - Ja.
Du har bevart dem!
Jeg har vist dem til Alfred. Han vet at du er den rette ealdorman.
Jeg skal bevare dem, men du må begynne å te deg som en ealdorman.
Uansett tilhører Northumbria danene.
- Nei, de har bare stjålet det. - Vil man ha noe, må man ta det.
Hvis danene er ved Readingum, så drar jeg dit og henter kunnskap.
- Vi har kunnskap om dem. - Ny kunnskap, da.
- Du vet ikke hvorfor de er der. - Vi vet antall og sted.
Men ikke hensikten deres. Er jeg fange?
- Hensikten deres er å angripe. - Når?
- De angriper alltid om våren. - Jeg drar. Hvor er det?
- Det er for farlig! - Jeg er jo en hedensk dane!
- Hvorfor spionere for Alfred? - Fordi han er en ealdorman av England!
- Herre. - Når det gjelder omvendelse...
Hvordan vet vi om vi skal opplyse dem eller drepe dem?
Å spre Guds ord er kallet vår.
Men de verste hedningene må nok først få oppleve hans makt.
- Kommer Uhtred tilbake? - Ja.
Ja, men som hvem? Som hva?
- Jeg kjenner gutten. - Gutten er nå en mann.
- Jeg kjenner sjelen hans. - Han har ingen sjel.
Og som du selv sa: Hedningene må få oppleve Guds makt.
Det står skrevet nå. Her sånn.
Nå kan du gå.
Vi får se hva framtida bringer, herre.
Hvis de hadde tenkt å vente til etter vinteren, ville de blitt i Lundene.
Du er spionen. Neste trinn blir å drepe for ham.
Hva tror du skjer hvis vi går til Guthrum?
Da dreper han oss begge to. Vi skylder dem ingenting.
Jeg er nødt til å vinne Alfreds tillit.
Du tror han vil gi deg Bebbanburg. Enn om du tar feil?
Alfred, hvorfor har du kalt inn til råd?
Vi har en hedning her som påstår at han vet noe om danehæren.
- En hedning? - Uhtred av Bebbanburg.
Jeg går god for ham. Uhtred!
Herre.
Jeg har vært i Readingum. De overvintrer ikke der.
- Da ville de blitt i Lundene. - Mener du at de vil angripe?
- Ja. - De kommer til våren.
- Nei, om noen dager. - Hvordan kan du vite det?
De har ofret. Krigerne har fanget og drept kaier.
- Det gjør de før slag. Og de er sultne. - Kanskje de har spist kaiene.
De er hundrevis av mann og hester, så de trenger en by med korn og buskap.
Jeg har reist mye, og jeg mener at Abbendum er et slikt sted.
Skal du beseire danene, må du møte dem på veien til Abbendum.
- Innen noen dager. - Dro du alene?
- Med Brida. - Hvorfor alene?
- Hvorfor ikke? - Fordi du har levd som dane.
Du ser ut som en dane, snakker språket og kan legge feller som en dane.
- Han tror vi er like dumme som kaier. - Hvor ville du møtt dem?
- Jeg ville valgt Ashes' Hill. - Eller ville Guthrum?
Der er fløyene deres trygge, og de må kjempe i oppoverbakke.
Det blir tøft, men de vil angripe, for de frykter dere ikke.
- Og hvorfor frykter de oss ikke? - De tror dere bare er bønder.
Selv med sola i øynene vil de angripe. Det blir vårt fortrinn.
"Vårt" fortrinn. Etter bare noen dager hevder du å være fra Wessex.
Dette er altfor beleilig.
Herre, sverdet mitt ble smidd av en angelsakser og for Wessex.
Han er en bedrager. Ingen hær marsjerer om høsten!
Unge Odda, det holder!
Ja, herre.
Du...
- Du har gitt dette rådet mye å drøfte. - Herre.
Alfred, du ba ham komme hit. Hva nå?
Hvis danene marsjerer, må vi møte dem.
Og da vil jeg heller stå på en åskam enn på flatmark.
Jeg foreslår at vi marsjerer.
Men...
Ta ham. Ta dem begge to, og hold dem i trygghet.
Hva er dette? Jeg har snakket sant!
Pater Beocca! Beocca! Hjelp meg!
Vær fast i troen!
Hold stillingen!
Venstre fløy, hold stillingen!
Bueskyttere klare!
På min befaling! For Gud! For Wessex!
For England!